Имам доказателство за подлия ти заговор, Дио!
Притисна ме.
Но няма да бягам.
Върнах се, за да се бия с Джо-Джо!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО
Две звезди паднаха от небето
и море от светлина и тъма ги погълна,
а образувалите се вълни блъскат се една в друга.
Слънцето ще води тоз', който по пътя на честта върви,
а онзи, който амбициите си следва, го очаква саможертва.
С разтуптяно сърце и изгаряща воля...
С яростни юмруци и преливаща смелост
той напред се впуска, без опасения.
Съдба от кръвта му отредена...
Джо-Джо!
Глава 3 "ВРЕМЕТО С ДИО"
Намерих противоотровата. Татко току-що я изпи.
Дио, съкрушен съм.
Мъчно ми е, че израснахме като братя,
а сега трябва да те предам на полицията.
Може и да не го вярваш, но наистина така се чувствам.
Съчувствието ти приляга.
Джо-Джо, знам, че е егоистично, но имам една последна молба.
Моля те, дай ми време. Остави ме сам да се предам.
Какво? Очаквах да се бори като притиснато животно!
Джо-Джо, как си се върнал жив от онзи квартал?
Ще се наложи да го разсея, а после с едно бързо намушкване...
Съжалявам за всичко, което съм сторил!
Станах алчен заради детството ми в нищета! Чувствам се виновен.
Опитах да ограбя и отровя човека, който ме е отгледал!
Върнах се, за да се предам.
Ако исках да избягам, можеше да съм навсякъде!
Така е. - Искам да изкупя греховете си.
Дио... - Внимавайте, мистър Джостар.
Не вярвайте и на думичка на тая змия.
Питаш се кой съм? Нека се представя.
Аз съм шилото Спийдуагън.
Върнах се с него, понеже се притесних за мистър Джостар.
Тъй като ви харесвам, мистър Джостар, нека ви кажа нещо.
Отраснал съм в мизерия и съм виждал доста отрепки.
Мога да различа добрия от лошия човек по миризмата.
А тоя вони по-гадно и от повърня!
Не съм срещал някой толкова подъл!
Подъл поради обстоятелствата ли? Друг път!
Този човек е зъл по рождение!
Тази физиономия ти е позната, нали?
Този китаец потвърди, че ти е продал отровата.
Чух всичко.
Разочарован съм.
Обичах те като собствен син.
Татко, трябва да си почиваш. - Знам, сега се връщам в леглото.
Не искам да видя сина си арестуван. Джо-Джо, направи необходимото.
Значи това е краят? - Няма да го заловят.
Това изражение и трите бенки на ухото му...
Роден е с късмета на дявола.
Джо-Джо, искам ти да ме закопчаеш.
Заради изминалите ни години заедно. - Добре.
Внимавайте, мистър Джостар! - Джо-Джо, човекът има ограничения.
Научих нещо.
Колкото по-внимателно планираш, толкова по-неочаквани неща настъпват.
Докато си човек... - За какво говориш?
Отхвърлям човечността си, Джо-Джо!
Ще я надмина!
Откъде си взел тази маска? - Внимавайте!
Застреляйте го! - С помощта на твоята кръв, Джо-Джо!
Той... - Татко!
Стреляй!
Джо-Джо... - Татко...
Трябваше да избегна ножа,
а се разсеях заради маската. Пожертва се заради мен.
Вземи това. Пръстенът принадлежеше
на майка ти. - Татко!
Раната е фатална. Как го допуснах?
Лорд Джостар... Трябваше да ме послушате!
Аз съм виновен! Ако бях само изпратил бащата на Дио Брандо в затвора...
Бащата на Дио Брандо? - Скоро след като постъпих в полицията
един мъж беше задържан в опит да заложи този пръстен.
Това беше бащата на Дио - Дарио Брандо.
Действително е мой пръстен.
Направихме си ги, когато се сгодихме с жена ми.
Крадец на име Дарио Брандо се е опитал да го заложи.
Брандо!
Лорд Джостар мислеше, че дължеше живота си на Дарио.
Но Брандо беше само един крадец,
дирещ злато на мястото на инцидента!
О, не!
Не ти ли е казал, че аз му дадох пръстена?
Това и каза. Каква долна лъжа!
Не е било лъжа. Наистина аз му го дадох.
Наистина ли?
Той е невинен. Освободете го. - Защо го оправдавате?!
Ако бях роден в нищета, и аз щях да направя същото.
Продай го и купи нещо за семейството си.
А после се откажи от престъпленията и поеми по почтен път.
Лорд Джостар знаеше цялата истина преди да осинови Дио.
Дръж се, татко. Лекарите ще ти помогнат.
Джо-Джо, моля те, не мрази Дио.
Аз съм отговорен.
Бях строг към теб, защото си истинският ми син.
Но в очите на Дио това може да е било нечестно спрямо него.
Може това да го е подтикнало към действията му.
Моля те, погреби го до баща му.
Татко...
Джо-Джо, не е толкова лошо
да умреш в ръцете на единствения си син.
Лорд Джостар!
Каква трагедия! Отиде си
добрината му от този свят!
Не! Лорд Джостар предаде благородния си дух на Джонатан!
Превърна се в неговата непреклонна воля, гордост
и ще изгради бъдещето му!
Обикновено ненавиждам разглезени ревльовци.
Но при тях е различно.
Живеят живот без съжаления. Те са великани!
Трупът! Трупът на Дио Брандо е изчезнал!
Офицер! Махнете се от прозореца!
Главата му...
Той е още жив!
Но как?! Напълнихме го с олово!
Внимавайте! Сигурен съм, че е въоръжен!
Не може да бъде!
Идва насам! - Какво правите?! Стреляйте!
Дио, спри на място!
Дио!
Внимавай, Джо-Джо! По-бързо дръпни спусъка!
Жив е след изстрел в главата!
Не разбирам. Нямам представа какво става!
Как е възможно?! - Джо-Джо...
Маската и кръвта на баща ти ми подариха
тази невероятна сила!
Изсмуква му живота!
В какво си се превърнал, Дио?!
Объркан съм... Ножът... Смъртта на татко... Кръв...
Дио... Маската... Бележките ми...
Мозъкът... Неизвестни способности... Неизвестна сила...
Дио, ти вече не си човек!
Татко...
Недей! Нямаш шанс! Никога не съм виждал подобно нещо!
Нещо толкова могъщо е чудовище!
Прав си. Всъщност съм уплашен.
Но, Дио, не мога да ти позволя да живееш така.
Моя е отговорността и ще я поема! - Спрете, сър Джостар! Ще ви убие!
Мозъкът! Маската отключва скрития потенциал на мозъка!
Следователно за да победя Дио...
Кръв!
Труповете! - Топла кръв...
Искам да я излижа!
Нямаш против да ти изпия кръвта, нали?
Тежко е. Той беше мой брат.
Татко, моля те, дай ми сили!
Трябва да бъда силен. Дио вече не е човек,
а демон! - Внимавайте!
Не мога да го оставя да избива повече!
Хвана го! Въпреки че мина през ръката му!
А и дупката в главата му се е излекувала!
Той е напълно безсмъртен!
Голям си слабак! Голям!
Джо-Джо!
Нека си поиграя още мъничко с теб, за да изпробвам новите си сили.
Дори аз още не знам докъде могат да се прострат.
Крием ли се?
Не ти ли казах? Човешките кроежи си имат своите граници.
Спри с безполезната си борба.
Треперим зад завесите, а? Излез!
Това не е план, а смелост!
Възстановява се докато гори!
Това ли е източникът на безсмъртието му?
Огънят не е достатъчен!
Какво правите?!
Махай се оттук, Спийдуагън! Това не те засяга!
Не се качвайте! Огънят се разпростира!
Мистър Джостар, какво сте намислил?
Ела горе, Дио!
Дио, няма да ти позволя да излезеш от тук!
Недейте, мистър Джостар!
Става стръвта, за да защити приятеля си?
Няма значение.
Ще излекувам изгарянията си с помощта на твоята кръв.
Безполезно е да се катериш!
Падане от тази височина няма да ме нарани!
Вместо това сега пожарът теб притисна!
Татко...
Ще ми липсваш, татко.
Моля те, издигни се до Рая, възнесен от тези пламъци.
А после ми помогни да постигна целта си.
Дари огъня със силата си.
Какво прави мистър Джостар?
Не! Не може да бъде!
Спри! Не бива да го правиш!
Идва!
Жалко отвсякъде!
Внезапно младостта на Джо-Джо проблесна в съзнанието му!
Младостта ми... Времето ми с Дио...
Сега ще уредя всички сметки!
Той чака огънят да се засили възможно повече!
Ако огънят изгаря Дио по-бързо, отколкото може да се възстанови,
ще умре!
Затова Джонатан изчака огънят да се разстлее преди да се качи на покрива!
Не го прави!
Как смееш?!
Имението на предците ми изгаря.
Татко е мъртъв... Нищо не ми е останало.
Изгубих всичко, освен живота си.
И аз ще изгоря!
Но в замяна ще запечатам силата ти, Дио!
Сбогом, Джо-Джо!
Възхитих се на куража ти за момент.
А сега плачи от радост, че можеш да умреш заедно с баща си, малоумнико!
Надминах човечността!
Вече съм непобедим и безсмъртен! Ще управлявам този свят!
Джо-Джо, ти ми даде тази мощ!
Не мога да го стигна!
Върнах се, Дио!
Какво?! Как?!
Този път няма да те пусна! Време е да посрещнеш съдбата си!
На ти! Това е ножът,
с който уби баща ми!
Размазах му ръцете
и е обхванат в пламъци, но пак не отпуска хватката си!
Хубаво! Нека паднем заедно в огнения ад!
Но само ти ще умреш!
Ще открия начин да избягам, независимо колко е горещо там!
Татко! Дай ми последни сили!
Крясък! Отчаян крясък!
Тласък от отвъдното или инстинктивно
се възползва от изгарящия му дом...
Джо-Джо се отблъсна! И срещу това място...
Какво?
... беше ангел хранителят на семейство Джостар - статуята Венера!
Как можа червей като теб...
Напълно забравих! Колкото повече го биеш,
толкова по-силен става!
Джо-Джо!
Не трябваше такъв да е животът ми.
Мистър Джостар!
Татко... - Жив си.
Ти си жив! Той спечели!
Превод: asimilator Редакция: pikapika3
Повторна редакция и оформление на текста: KoP3Le7o
Ето я.
Следва продължение...
Смелостта е в това да познаваш страха! - Този тип е по-лош и от Дио!
Гърчете се в отчаяние! - На кого приличам?
Моля ви, научете ме на изкуството хамон.
Глава 4 "Овърдрайв"